Hoy es 14 de agosto
‘Per sant Antoni de gener, cavalls ambflocs pel carrer’
’Gener amb gelada, collita assegurada’
Torna el fred i l’època d’eriçons. I segons mana la tradició les dones (i també els hòmens) granaran la frontera de sa casa de fora cap a dins per tal de no fer fora -valga la redundància- la bona sort. En cas contrari, si s’ha tingut un mal any, ens desempallegarem del 2018 granant la brutor i la tristor cap al carrer per tal de començar de nou.
I així iniciem cicle després dels solstici d’hivern. Comença l’any i la natura es desperta poc a poc.
Gener gelat, amb lluna llunera de sang, amb paisatges d’ametllers que comencen a florir i amb una bona colla d’animals i animalots que han quedat beneïts per Sant Antoni del Porquet a cura del retor. I és que aquests darrers dies hem celebrat Sant Antoni Abat, un vell conegut de tots, barbut i amistós, i estimat pels llauradors.
Un sant que beu de tradicions més antigues (precristianes) per abordar temes com la fertilitat dels aliments i els animals. Però que també encara l’eterna lluita cristiana entre el bé i el mal. Els dimonis i el sant. A Teulada sense anar més lluny es celebra una tradició més antiga de la festa que es va recuperar fa uns cinc anys. És el ball de dimonis i el foc.
Però a Sant Antoni sobretot se’l relaciona amb els animals que s’empren per a les tasques del camp. De fet, és patró del gremi dels traginers, i pertant amic del carro i de les cavalleries, amb burro i matxo inclòs. No obstant, no ho oblidem, també protegeix a les mascotes que tenim dins la llar. I sinó que li ho pregunten als xiquets que han fet cua als pobles amb els seus gatets, gossets i conillets.
De fet, el del Porquet o de les Barbes Blanques, és un sant amb foguera i tot (crema ancestral d’un pi), tal i com s’ha pogut veure a pobles diversos pobles de la Marina i de més enllà. En definitiva una tradició religiosa popular que abarca prou més que la típica benedicció dels animals. Danses, Romeria, Fires Ramaderes i Porrats de Sant Antoni, com el de Benissa, Xàbia, Pego u Oliva, que cada any congreguen més seguidors. Allà, si volem, tornem a trobar costums i usos agrícoles i podem fer una ullada a pràctiques sovint oblidades en aquests temps tan tecnològics, com un concurs de columbicultura, una exhibició de pardals cantors o una exposició d’aus de raça.
Partides de pilota al carrer. Paella. Brisca, dominó. Vida de poble i fred. Som el que som. I aquest mes primigeni ens dóna la possibilitat de rememorar de forma festiva el nexe entre home, natura i bèstia. Així doncs, mentre augmenta aquests dies la població de pinsans gaudim per uns moments dels costums d’antany. Anem a recollir fulles de llorer al camp. Passegem i xuclem una branqueta de fenoll…
‘Clara és la lluna d’agost, però encara ho és més la de gener’
Quico Torres es de Benissa, ama el Mediterráneo y ha sido capaz de trasladar esta pasión a la escultura con fuerza y sutil belleza. Sus obras realizadas con Krion, un material creado por Porcelanosa, parecen cobrar vida, estar en continuo movimiento, como los habitantes del fondo marino del Mediterráneo. Esta serie de obras son las protagonistas de TRILOGIA3ARTS con las que el Auditorio celebra su 5 aniversario.